Нима е станало, докато сме спали? Аз с Джорно, Триш с Миста!
Душите ни са се разменили!
Не бързай да го атакуваш!
Този Станд е... - Стики Фингърс!
В него е... душата на Бучелати!
Развей гангстерския флаг на революцията
дори това да е против божията съдба.
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО: ВЯТЪР ОТ ЗЛАТО
Удави в гняв чувствата на страх, от онзи ден се кълна на дявола
гръб да обърна аз.
Дали отмъщението слага край? Бъдещето попитай.
Онез', които отхвърлят начина си на живот,
остават посипани в злато.
Именно, око за око,
а за предателя - реквием!
Никой не може да избяга от отредената нему съдба.
Остава само краят, в който всички вие ще загинете.
Вечното величие съществува само за мен.
Запей печална песен в свят без време.
Отчаянието ти маха с ръка да се изправиш сам срещу света.
Да не ти пука, за милост тук място няма!
Когато тялото ти погине,
и молитвите ти ли изчезват също?
О, не! Това е началото на Вятър от злато...
Епизодио 35 "Безмълвен реквием, част 2"
Супер! Бучелати е жив и здрав
и веднага е хукнал след стрелата. Преди боса!
Съдейки по маниерите ти...
Вътре в теб е Наранча, изглежда.
Прав ли съм?
Да.
А вие двамата...
Аз съм Джорно. - Триш.
Браво, Бучелати.
Бързо си разтълкувал безумната ситуация.
Чий е този глас? Нима ти си онзи, когото ни чакаше?
Да. Казвам се Жан-Пиер Полнареф.
Дяволо ме уби.
Но размених душата си с тази на костенурката
и сега съм се вкопчил в този свят по-скоро като призрак.
А онова там е моят Станд.
Той обезумя от мощта на стрелата и се превърна в Колесницата Реквием.
Заради него душите ви бяха разменени.
Почакай. Щом сме разменили душите си,
значи сега в моето тяло е... - Все още е в безсъзнание.
Дори не помръдва.
Ти... Миста ли си?
Правилно. Радвам се, че си жив, Бучелати.
Номер 7 държи под око тялото,
в което се е вселил Дяволо.
Не е помръднал и милиметър. Спи като пън.
Бучелати! Реквием се изправя!
Вече знаем как да използваме стрелата. Овладеем ли силата ѝ,
ще сложим край на всичко!
Стики Фингърс... Какво става, за бога?
Вземи стрелата! Реквием хукна към теб!
Ще му я избия от ръката! Вземи я! - Нещо не е наред.
Нима преди малко...
На ти!
Ще ти пръсна мозъка! - Колоната до теб! Миста, залегни!
Спайс Гърл!
Ще ти плисна мозъка по паважа! Чуваш ли?
Мравките и мухите ще роят около теб! - Номер 1? Откъде дойде? Спри се!
Престани!
Какво има, момчета?
Какво стана? - Нима...
Ей! Ще вземе стрелата!
Взима я!
Какво беше това? Какво стана?
Навярно това е умение на Реквием, когато е изгубил всякакъв контрол.
Аз самият също го виждам за първи път.
Разбунтувалият се Реквием е наследил волята ми
и е станал Станд-защитник.
Само и само стрелата да не попадне в чужди ръце.
И всеки, който опита да я докосне, бива нападнат от собствения си Станд.
Стрелата умее да управлява душите на живите.
И това също ли е част от силата ѝ? - Какво ще правим тогава?
Стандовете ни станаха по-силни,
но какво от това, като ни нападат, когато посегнем към стрелата?
Стига, Бенедикт!
Няма, няма, всичко е наред.
Миста! Номер 7 се вайка!
Тялото на Бучелати...
...се събуди!
Дяволо? Не! - После ще се заемем със стрелата!
Застанете така, че да го виждате!
Миста! Застреляй го!
Какво чакаш? Застреляй го ти казвам!
Но това е твоето тяло, Бучелати.
Огнестрелните рани...
Моят Голд Експириънс може напълно да ги изцери.
Първо трябва да го обездвижим.
Правилно ли съм те разбрал, Бучелати?
Изправи се на крака! Започва да върви!
Гърчи се! Вече няма да може да ни приближи!
Никой друг не виждам на радара. Никой не му се притичва на помощ.
Успяхме.
Остана само да вземем стрелата и всичко приключва.
Щом се върнем в Неапол, ще тръгна на училище.
Ще изям вряла пица,
истинска маргарита, изпечена на дъбови дърва.
И ще ги помоля да добавят гъби порчини! А после...
Ако видя Фуго отново,
дори и да ме ругае, че съм глупав, няма да му се разсърдя.
Жалко, че Абакьо не е вече сред нас...
Триш!
Ще те закриляме до последно! Всички ние!
Наранча...
Миста. Простреляй и краката му за всеки случай.
Добре. Триш, у теб са патроните ми.
Дай ми всичките. В ботуша са ми.
Сега.
Не се моткай! Давай ми ги вече!
Миста...
Времето е прескочило секунда-две!
Има паднали патрони на земята, но не чухме нито звук!
Невъзможно! Нищо не забелязах!
Нито как е призовал Кинг Кримзън, нито как го е прибрал!
И защо? Той не е мръднал и милиметър от мястото си!
Триш, бутни още един патрон от ръката ми.
Побързай! На земята се търкалят четири!
Това е лошо число.
Нищо добро не ми предвещава!
Щом са паднали, докато си ми ги давала,
значи трябва да бутнеш още един.
Той наистина ли е Дяволо?
Триш, когато се събудихме, ти каза,
че не усещаш боса в тялото на Бучелати.
Ами сега? Усещаш ли го наблизо?
Това е немислимо!
Ти се размени с Наранча, а Миста с Триш.
Следователно Бучелати се е разменил с Дяволо.
Такава е силата на разбунтувалия се Реквием!
Не знам какво става, но щом времето е прескочило,
това значи, че в тялото на Бучелати не е попаднал Дяволо.
Наранча, как е периметърът? Приближава ли ни някой?
Наранча?
Триш, моля те...
Трябва да бутнеш още един патрон от ръката ми!
Не разбирам... Защо не усещам боса?
Нямам никакво понятие!
Никъде не го усещам. - Дръпнете се! Пуснете ме да мина.
Невъзможно! Това просто не може да е истина!
Следи периметъра, Миста! Пази ни гърбовете!
Наранча!
Срежи решетката, Бучелати!
Трябва да го свалим от там!
Спокойно, Миста! Остави на мен! - Зареди си пистолета, Миста!
Ще го направи отново! Атаката му вече е започнала!
Стики Фингърс!
Излекувай го! Извади железните пръти от него!
Хората около Колизеума започват да се съвземат.
Къде е той? Никъде не усещам присъствието на боса.
Нищо не разбирам. Защо ту изчезва, ту се появява отново?
Радиусът на действие на Кинг Кримзън е около два до три метра.
Как е успял чак от там?
Вижте! Той успя! Наранча се събуди!
Да! За малко да те изпуснем.
Грешиш, Миста.
Това е... празна черупка.
Празна черупка.
Голд Експириънс изцери раните,
които беше получил.
Но него вече го няма.
Наранча... е...
Празно е.
Душата му... е напуснала тялото.
Той вече не е сред нас. Каквото и да правя,
то е напразно! Закъснял съм.
Толкова е празно, че мога да премина обратно в моето тяло
и да съществувам и в двете едновременно.
Наранча!
Това е твърде внезапно...
Станд - Сребърната Колесница Носител - Жан-Пиер Полнареф
Къде е? Къде се е дянал? Това е немислимо!
Това е възможно само ако Дяволо са двама души.
Двама... Онова хлапе и Дяволо...
Нима наистина са двама?
Споделят едно тяло, но две съзнания!
Бучелати! Разбрах го!
Дяволо има две личности! Това е единственото обяснение.
В твоето тяло се е вселило момчето, което срещнах по-рано.
То и Дяволо са един човек, но с различни съзнания.
Понякога съзнанието на хората може да се разцепи на две
заради травма в детството.
С годините отделената половина се развива в друга личност.
С достигането на зряла възраст втората личност се проявява все повече
и една от двете подчинява другата. Той има раздвоение на личността!
Чуйте ме, това не е предположение.
Чувал съм за случаи в Германия и Англия,
при които всяка личност мени лицето и физиката си.
Силата на Реквием изтръгна душата от тялото му.
Едната, тази на хлапето, се е вселила в тялото на Бучелати,
а втората... Случайно или не, тя се е вселила в тялото на някой друг.
Това е Дяволо! Кинг Кримзън ни е нападнал от друго тяло!
Какви ги дрънкаш? - Две личности?
Това е тайната на боса?
Хората на улицата постепенно се съвземат.
Така че не знам къде се крие.
Но той ще атакува отново! И това ще е съвсем скоро!
Възможно е,
а може и вече да е избягал от тук.
Дяволо също иска стрелата.
Затова първо е нападнал Наранча.
Първо се е избавил от радара ни.
Свалил е Аеросмит, за да не го проследим,
докато тръгва за стрелата.
Това означава само едно - налага ви се да подчините силата ѝ.
За да надвиете Кинг Кримзън,
трябва първи да се доберете до стрелата и да я отнемете от Колесницата.
Накъде тръгна Реквием? - Наляво.
Изглежда, че хората се събуждат в посоката, в която е тръгнал.
Тръгваш след него? В това тяло?
Ами твоето собствено? - Раните не са смъртоносни.
Но той няма да може да се изправи и да върви.
Гарантирам го.
Ще се наложи да те оставим тук.
За да не може никой повече да те нарани.
Никога отново.
Но обещавам, че ще те върна у дома.
Отваряйте си очите за всеки, който ни приближава. Да вървим!
Триш! Какво правиш? Не изоставай!
Идвам.
Ей, жено! Арестувана си!
Идваш с мен в участъка!
Какво има, Миста? - Нищо, не обръщай внимание.
Помислих, че босът ме приближи, но беше обикновен полицай.
По всичко личи, че Реквием няма нито цел, нито емоции.
Той не поглежда нито мен, нито пътя пред себе си.
Изглежда на живо същество,
но също така и на манекен от черна пластмаса.
Дори не ме счете като враг.
Изглежда слаб и муден.
Освен това съществува физически.
Обикновените хора могат да го видят и докоснат.
Не ни дава да я приближим.
Не само Стандовете ни, ами и всеки предмет ще долети обратно към нас.
Може би стрелата наистина е неуязвима. Все повече се убеждавам,
че има силата да изолира и отблъсква външното въздействие.
Пак се изправя.
Как можем да я вземем? Пред очите ни е!
Реквием няма да допусне носители на Станд да вземат стрелата.
Но какво ще стане, ако се опита някой,
който не притежава такъв?
Как мислиш?
Защо питаш мен? Откъде мога да...
Хора!
Душата ми се е вкопчила в живота чрез костенурката,
но аз повече не притежавам Станд
и успях да я взема!
Миста, побързай и прободи Станда си със стрелата!
Превод и субтитри ГЕОРГИ ГИНЕВ
Следва: "Дяволо изплува"